FILM O LJUBAVI I ANARHIJI
ili "JUTROS U 10 U VIA DEI FIORI U POZNATOJ...
SLOBODNOJ KUĆI..."
OBRADA I PREVOD Studio DONATO
Mama, šta je to anarhista?
Oni što pucaju na princeze i bacaju bombe.
A posle završe sa konopcem oko vrata. Sad ćuti.
Socijalizam nama treba, ne anarhijaja. Uvek neko strada.
Ali trebaju nam i stradanja! Sve dok svet ne postane jedan...
svi isti i slobodni, kako nas je priroda stvorila.
Vratio sam se da ubijem Musolinija.
Djovinova radnja je zatvorena. Ovo je prvoklasna kuća, znaš?
Otvaramo u jedanaest, sada ništa ne može da se radi.
Ej, sredi ove sobe.
Čujete?
Ne čuješ dobro? Zatvoreno je!
Otvaramo u jedanaest, ne vredi da navaljuješ.
Ajoj, ala si ti ružan! Odakle dolaziš?
A, imaš li ti para? Jer ovde to košta.
Ovo je prvoklasna kuća. Znaš koliko košta jedno tucanje? Sedam lira!
Uplašio si se? Šta je sada, prošlo te?
Ovde sam!
Odet, gde je čist veš?
Tražim ga već čitav sat. Koji nered!
Nikad ništa ne mogu da nadju, o, Sveta Rozalija
Izvini, ako ti je toliko stalo, što ne odeš do Pelegrinija?
Tamo je jeftino. A možeš i sam, tako ćeš da uštediš.
Ja tražim sinjorinu Salome.
Jeli!
Ja sam joj rodjak.
Gde je? Dodjavola Zoraide, gde se na stepenice stavlja vosak?
Da padneš! Gde je? Moj dragi rodjak!
Bože, kako si porastao. Prava momčina!
Bilo je vreme da dodješ.
Izvini, ne mogu da te poljubim. Znaš, sva ovo na meni.
Maska za lice. Zoraide, zar nije lep?
A ujna, kako je? Kako njene vene?
Idemo gore, da na miru razgovaramo.
Zoraide, reci sinjori da ovog prepodneva ne mogu.
Imam porodičnu posetu. Idemo ovde, brže je.
Moja soba sa ogledalima je najbolja u kući. Kao u bajci.
Zovu je tako, zamisli!
Vidi koja lepota! Najelegantnija kuća u Rimu.
Ko je sad taj?
Ćuti. To mi je rodjak. Karmela, nastojnica kuće.
Dobar dan.
Dobar dan, ali poseta samo do jedanaest.
Ućuti, pitaću Ivone.
Rodjak, rodjak. Samo da se ogrebe!
Sačekaj ovde da nešto uradim. Ivone?
Ma šta se dereš, jebo te!
Oh, izvini baronesa što sam bila bučna.
Odmor je svetinja.
Pa izvini, žao mi je. Sinjorina Žakelin, moj rodjak.
Šta hoćeš?
Možeš da odradiš moju prepodnevu turu, došao mi je rodjak?
Da vas upoznam. Sinjora Ivone, moj rodjak.
- Dobar dan! - Drago mi je.
Tvoj rodjak, moj rodjak, a ja da radim. Duguješ mi.
Očarala te? Tonino!
Idemo, udji, raskomoti se.
Hajde, pusti ga!
Pogledaj, sve je još po krevetu.
Daj, ne ustručavaj se. Kao da si u svojoj kući.
Izvini što sam rekla da si mi rodjak, tako smo mirniji.
Zatvori vrata. Te ludače jurcaju po hodnicima.
Znači ti si Sofijantni, zvani Tonino. Ja sam Salome.
Drago mi je da sam te upoznala. Kako si putovao? Dobro?
Dodji. Raskomoti se. Ne ustručavaj se.
Vidi! Kao cigani. Još nisu sredili sobe.
Izvini, molim te.
O, pardon. Hajde da sada popijemo po kaficu. Može?
Odete. Dve kafe, za devetku, ali brzo!
Dakle, stvar je potvrdjena. Sreda, 8. juli. Sigurno.
Sutra idemo na mesto.
Usput, onaj prozor što si pisao drugovima...
gleda baš na trg, ukoliko voliš pušku.
A, ne. Ja sam naučio na pištolj.
Na puške se ne oslanjam.
Rumba? Ma hajde, ti pojma nemaš šta je rumba!
I ostavi me na miru, kurvetino, šta misliš da si ti?
Umukni, prostakušo.
Bruka naše zemlje. Kurvo!
Udji, udji, Odete. Najzad kafa.
Usta su mi ujutru suva ako ne popijem kafu.
Da li si videla Madam Aidu?
Ne, ali Dona Karmela je tu.
Treba li nešto da prenesem?
E, probuditi lava dok spava! Ali ako pita...
reci da imam gosta i da me ne masira.
Ma šta gledaš? Rodjak, skoro tetka mogu da mu budem.
Idi, idi. Samo špijuniraš.
Zatvori vrata, glupačo!
Koliko kocki? Jednu ili dve?
Dve, hvala.
Manje više, ispričali smo sve što je trebalo.
Znaš, informacije bi trebalo da su tačne...
ovde dolaze rukovodioci, važne face.
Uobraženi gadovi, mnogo vole da pričaju o ceremonijama.
Mnogo vole te stvari.
Prave su oni svinje.
Pa, srećno 8. jula!
Za 8. juli.
Čuj, dali si stvarno došao iz Pariza, ili je to tajna?
O tim stvarima što se manje zna tim bolje.
Pa, nadajmo se da ćeš moći da se vratiš. Šta mi je sada,...
svi ste vi ludaci. Po mome meni, ne mogu da shvatim...
zašto oni koji su tako pametni prave sve te gluposti.
A ti? Zar nije isto i sa tobom? Još uvek si mlad...
šta te tera da to radiš?
Mene...tirani mi idu na živce.
A ti... hajde, reci Tonino, ne misliš na tirane.
U šta gledaš?
Ne gledaš mi noge? Tim pogledom ogladnelog u mesari.
Vidi koji pogled.
Izvini, nije valjda da nisi bio u javnoj kući?
Nikada! U vojsci, u Kuneo, bilo je devojaka, ispod mosta...
ali baš u javnoj kući, nikad.
Čak ni u Parizu. Tamo sam imao druga posla.
Pa dobro, izvini, mogao si odmah to da kažeš.
A ne da sediš tu i ćutiš sa pogledom ogladnelog mačeta.
Ma hajde!
Pošto znamo šta treba da radimo, opustimo se malo.
A i meni je baš drago da učinim zadovoljstvo nekom kao ti.
A to, možda, donosi i sreću.
Hajde, dodji.
Hajde, šta čekaš? Ne pravi sad cerimoniju.
Ako ti se ne svidja, ne moraš.
Ne, još se nisam smestio, našao sobu.
Eventualno, kasnije, ako nisam na smetnji. Puno hvala.
Naravno. Uvek možemo da nadjemo malo vremena, odgovara?
Hvala ti mnogo.
Usput, pansion Margerita je odmah pozadi.
Tamo sam ti rezervisala sobu. - Hvala, veoma si ljubazna.
Via Manciana, prva desno, čim izadješ.
Ako ti nešto zatreba nemoj da se ustručavaš.
Hvala. Hvala na pažnji.
Posle, kad se budeš smestio, vrati se da jedeš.
Hvala!
Onda, čekam te. Ćao.
- Pa, možda... - Šta?
Pa... mogao bih i kasnije da se smestim. Ako ne smetam?
Naravno, rekla sam ti. Neko zadovoljstvo uvek treba.
Posebno ovde, sa svim ovim devojkama.
Tako ćeš da se smiriš i više o tome ne razmišljaš.
Tačno. Puno ti hvala.
Hajde, dodji.
Anteo Zamboni. Atentat na Musolinija, onaj u Bolonji.
Bila si i ti?
Bila sam sa Anteom. Nismo s tim imali veze.
Bili smo u via Ricoli. Negde oko pola šest.
Prolazila je povorka sa Musolinijevim kolima. On je stajao...
oko njega sve same crne košulje. A onda se začuo jak pucanj.
Još mi odzvanja. Čovek u takvim trenucima ništa ne shvata...
atentator, momak oko trideset, jer on je pucao, ubaci...
pištolj pod Anteove noge vičući "On, on je pucao,...
Još sto godina da živim pamtiću Antea, jadnik.
Sa onim čuperkom preko lica, još dete, imao je petnaest godina.
Gledao me je, prebledeo, oznojen, ni pomoć da traži nije mogao.
''Pomozite, nije istina, nisam ja pucao!"
Dok su te životinje u crnim košuljama...
skočile na njega a mene, dok sam vrištala, gurnuli.
I to je to.
Masakrirali su ga.
Izgledao je tako loše da je Balbo kad ga je video skoro povratio.
A jedan iz Breše se onesvestio kad je video šta su mu uradili.
A onda su izmislili gomilu laži da im posluže da pokažu...
da ima više policajaca nego gradjana. A onda ovi iz porodice...
su svi stvarno uništeni.
Što? Šta su im uradili?
Mamolo Zamboni, otac, i njegova sestra, Virdjinia Tabaroni...
bili su nekada anarhisti. Možeš da zamisliš.
Trideset godina robije, ne zna se ni dali su živi ili mrtvi.
Majka je prošle godine umrla u ludnici, i tako je i bolje.
A ja, bila sam mu na neki način devojka,
u svom tom haosu osećala sam se kao da sam gubava.
Sve sam ostavila.
Ma, dosta sada.
Promenila sam ime, i evo me ovde.
Ovde, da glumim Salome.
A sada, treba da se sve pripremi za taj 8. juli.
Obećala sam toj devojci i Anteu, onim očima koje su vapile za pomoć!
''Ljubavi, koliko traje da traje ali ta će svinja da plati, mora da umre!"
Dosta sad sa pričom. Ionako od toga nema koristi.
Salome... Oh, jebo te! Izvini. Mogu li?
- On mi je rodjak. - Čast mi je.
Izvinite. Drago mi je.
Ja sam Tripolina.
Hajde, daj mu još piletine. I salatu, takodje.
Jedi, Tonino, prijaće ti. Toliki momak, živi na selu.
Bilo bi mi krivo da rodjaka šaljem u kafanu da jede.
Madam Aida, hvala.
Ljubazno od vas što ste ga zvali na ručak.
Kažem, hvala, Madam.
Madam, pa ovo jaje nije sveže.
Baš si dosadna.
Moja su jaja sveža, svaki dan ih donose sa sela.
Svaki dan? Pa pile samo što se nije izleglo.
Sta to priča?
Kaže, samo što se nije izleglo pile.
Pile ti u glavi imaš. U ovoj se kući jede odlično.
A da! U Firenci, kod madam Safore...
kuvao je kuvar iz Pariza, samo da budemo zadovoljne.
Kako se zove taj kuvar? Da nije slučajno Rene?
Jeste, poznajete ga?
E, devojčice moja, Rene je stručnjak da pojede, stručnjak da spava.
Kakvo kuvanje. On je radio u Valerijinom krevetu.
Ona mu je omogucila da zaradjuje. Nije ona blesava.
U Torinu, via Frateli Kalandra 13, e tamo se bogovski jelo.
Ma ne. Mladiću, u ovoj se kući jede bolje.
Zar vi, kao gost, ne mislite tako?
Pa, iskreno rečeno... jede se odlično i u izobilju.
- Pa da, kao vojničko sledovanje! - Baš duhovito.
Baš si probirljiva. Princeza na zrnu graška.
E, vidite mladiću, nazahvalnost.
Nedeljom ih čak šaljem kod Faralje na čaj.
Slušajući madam ovde se jede bolje nego kod Danijelea u Veneciji.
Ne pominji mi Danijelea, to je prava stvar.
Da, kad si tamo prala sudove.
Pojeo te rak, dabogda!
Neka pojede tebe, glupačo.
Ja nisam kao one, sinjor Tonino. Ja sam umetnica.
Znate kako su me zvali u Salone Margerita?
Ivone, italijanska Džozefina Beker.
Vidite kako se podsmevaju!
Umuknite! Šta vi znate o mom životu?
Kad bih se pojavila u srebrnoj haljini sa nojevim perjem...
i prinčevi prestolonaslednici bi zanemeli.
O, samo da sada ne počne da peva.
Još me služi glas. Slušajte.
Glupače!
Otkad je zaradila sifilis ova je devojka pošašavela.
Budalo. Šta zamišljaš? Da ne znamo i mi da pevamo? Slušaj.
- Glupače! - Budalo!
Ma nosite se!
Stvarno pište. Glava mi od njih puca.
lvone, od tvoga kreštanja, Baronesa ima migrenu.
Baronesa Fornigoti, baronesa pampiloti.
E sad je dosta! Dosta! Šta je ovo? Gde se nalazimo?
Pa u javnoj kući, Madam.
E, ne, draga moja. Ovo nije javna kuća.
Ovo je mezon, ko to razume.
A ko ne razume može da pokupi svoje prnje i ode.
Ima pravo!
Idi joj reci, baš me zabole, špijunko!
Idem odmah. A ti se nosi!
Hajde, reci joj, kurvo jedna!
Samo ti jedi, ne obraćaj pažnju na ove ovde. Jedi.
Evo odakle si kopirala tu tvoju Džin Harlou Renesans frizuru.
Zabij to sebi u guzicu.
Kafa!
Divno, dopalo mi se.
Pevaj sada još nešto. Ionako imamo vremena. Hajde.
Ne budi bandoglava, samo sviraj.
Sinjorina Salome, telefon.
Hajde, dodji i ti, mora da je ujak.
Bezobrazniče jedan! Pa znaš da smo na telefonu?
Ne, ne znam uopšte dragi moj.
Ali nedelja mi je dan odmora. Ne, rekla sam odmora, budalo.
Slušaj, prekini. U redu, ako obećaš da ćeš da budeš dobar.
Ali pazi, tu mi je i rodjak, znaš.
On je sa sela, i ovde je kao Alisa u zemlji čuda.
Ne dolazi u obzir da ga ovde ostavim. Ne mogu!
Dobro, povešću i Tripolinu. Onda, dogovreno.
Ućuti, povarenjaku jedan. Da, ćao.
O, Madona, morala sam. Znaš ko je to? Spatoleti.
Baš imamo sreću. Sutra idemo zajedno.
- A ko je taj Spatoleti? - Ti se šališ?
On je jedan od glavnih u tajnoj policiji...
koja štiti Musolinija. Na njemu radim već tri meseca, svinja.
Ta bitanga je bila u prvim jurišnim ekipama.
Slušaj. Misliš da smo mi ćebad? Sušiš nas na suncu?
Biće tamo mnogo ljudi i ništa neće moći da se razume.
A ja zviždim na to, ja hoću da vidim Musolinija.
Smiri se, malecka.
Tu je Spatoleti! On će da ti obezbedi počasno mesto
Ne, ja hoću da budem pored tebe, ili nekog od tvojih agenata.
Znaš, ako su oni tajni agenti, onda žena može da bude spokojna.
Dali će tamo da ih bude dovoljno?
Da, biće ih tridesetpet, zamisli to.
- To je mnogo! - Ja odgovaram za bezbednost.
Dok je tamo Spatoleti, ltalija može mirno da spava.
Neka neko samo pokuša nešto, polomiću ga!
Neka samo pokušaju da dirnu Dučea!
Voziš kao ludak! Pusti da sidjem!
Romoleto, vidi kakve sam ti lepotice doveo!
Gladna sam, da jedemo. Skloni ruke sa mene!
Dakle šta se kuva, Romoleto?
- Pasta ala matrićana... - Pasta ala matrićana!
Ko su one? Tvoje ćerke? Lepe, stamene.
Nažalost, 1922. nisu bile spremne za upotrebu, inače!
Cela Temburini grupa, dve hiljade. Ulogorili se ovde na maršu na Rim.
Pamtiš, Romoleto?
Dali pamtim? Još me zovu "pet i tri osam".
''Pet i tri osam,'' jeste. Ko je to bio? Kjuzini ili Govoni?
Bili smo gladni, znaš? A popili bi koliko hoćeš. Nismo baš bili nežni.
Kasnio je sa piletom. Pamtim kad je rekao, ''Morate da imate strpljenja"
I cap! Nož mu je odseče dva prsta.
Hajde, moraš da razumeš nas Fašiste. Bili smo na ivici.
Bila je to revolucija, zar nije? Pravili smo Musolinijevu Italiju.
A Romoleto je izgubio dva prsta.
Trebalo bi da ti je to čast. Kao da si dobio ovoliki orden.
Kako da ne. Čast mi je! Ali, tu je mali politički problem.
Ako komandante dopušta, kada napravim rimski pozdrav, izgleda kao rogovi.
Ne bih da uvredim Musolinija.
Baš smešno, jelda?
Salome, skočiću na tebe. Polomiću te.
Gaduro moja, to radim jer ti se svidjam, jelda?
Mala moja, jelda da ti od mene krenu zazubice?
Znaš da sam slaba prema muškarčinama kao što si ti.
I, izvini, gade pokvareni, ko može da ti odoli?
Romoleto!
Zašto se dernjaš, budalo?
Romoleto, požuri! Baciću te u zatvor ako ne dojuriš.
Tonino, slušaj. Zadržaću ga u sobi jedno vreme, u redu?
Ideš sa tim konjem?
Glupane, objasniće mi cerimoniju u detalje.
Ti u medjuvremenu malo procunjaj. U redu?
Idemo li, plavojko?
Ako je tačno da imaš mekano mesto za mene, želim dokaz.
Da, da, pazi molim te!
Ljubavi, ako ti se stvarno dopadam, može jednom i besplatno.
Zavetovala sam sa kad me momak trudnu ostavio sa šesnest godina.
Džabe ni sa papom. Pre bih ugasila posao.
Izuzeci potvrdjuju pravilo. Hajde.
Ne, komandante. Džabe ni sa presvetim papom Piom XI.
Danas je nedelja. Tarifa je 12 lira, dakle?
Zašto mi ne pružiš to zadovoljstvo?
- Dvanaest lira. Onda? - Onda, daću ti dvanaest lira!
Baš si galantan, za dvanaest lira.
Pa jednom bi bar to mogla da uradiš.
Naravno! Sa Toskancem, kao što si ti.
- Iz ljubavi. - Ma kakve ljubavi?
Baš si cinična.
Dosta! Od jutros mi ostavljaš modrice.
Da vidim koliko me voliš. Evo i ovde, baš sada.
Da, gospodjo.
Gospodjo? Ja se zovem Tripolina.
Tačno, Tripoli, zemlja ljubavi.
Tražila sam neobično ime. I tako je nastala Tripolina.
Možda zato što sam oduvek volela Afriku i palme.
I Rudolfa Valentina kad je igrao šeika. Blesava.
A mogla bi da se zoveš loknica.
Da.
Na selu je baš lepo, zelenilo, svež vazduh.
Svidja mi se.
Baš peče. Mogli bi na kupanje. Voliš more?
Nikada ga nisam video.
Nisi nikad bio na moru?
Stalno sam bio u selu.
Zato ti je lice tako čisto.
Odlično igraš.
Onako.
Šta hoćeš? Ne gledaj me tako. Činiš me tužnom.
Izvini, nisam tebe gledao. Razmišljao sam.
A, gledao si me ali me nisi video?
Može li nešto veselije? Fokstrot, uan step?
Sinjorina, ako dopuštate, ploče ja menjam.
E, super. Pobrinite se vi. Ja se vraćam mom dečku.
Tu si.
Zašto si nestao? Naljutio si se?
Jesam uradila nešto?
- Ma ne. - Pa onda?
Žao mi je, ali ne shvatam. Šta se desilo? Zašto si me ostavio?
Pa, samo sam razgledao uokolo. Zašto? Zabrinula si se?
Malo.
Žao mi je. Nisi se valjda uvredila?
- Pa, jesam! - Izvini.
I treba da se izviniš. Dobro.
Znaš, prišao mi je jedan momak. Znaš šta sam mu rekla?
Da si mi dečko. Da li ti smeta?
Kamo lepe sreće!
Šališ se?
Vidi koji izraz!
Zašto si stalno loše volje? Šta te muči?
Ništa. Naidje tako.
Možda zbog proleća. Baš lepe krave.
Svidja mi se miris limuna. Pomiriši i ti.
Svidja ti se?
Čudno, jutros sam pomislila, šteta što je Salomin rodjak, inače...
Inače šta?
Budalo. Mogli bi... da ludujemo.
Ali ovako, ne mogu.
To je nešto. Ne znam, ali ne mogu da shvatim zašto.
Zašto, zato što ako se čoveku nešto ne radi, ne radi mu se i gotovo.
To znači da ti se ne dopadam.
Ne, dopadaš mi se. Mnogo. Zato je bolje da ne.
Kako ne, jebo te! Da!
Mogu? Izvinite što smetam.
Ako želite, imam sobicu, od mog zeta.
- Mi ne... - Ma slobodno, mi to ne radimo, ali zbog Spatoletija
Ozbiljno. Učinićete mi uslugu, napolju su dve devojčice...
ako bi ušle ovde... male su...
ne bih voleo... Razumete me?
Izvolite, ne ustručavajte se. Podjite za mnom.
Kao u roditeljskoj kući. Vidi, kao moja majka, uvek plete.
I tamo, i ovde, svi pletu, a mi nemamo ni par čarapa.
Hej, hej.
Ne, ne budi blesava. Ne plači.
O, Bože, šta je to sa mnom? Skini se, hajde da se volimo.
Odakle toliko poštovanje prema meni? Zaboravio si ko sam?
Ja sam Tripolina! Šta čekaš? Skidaj se. Upadaj u krevet.
Hajde da odmah vodimo ljubav, da se oslobodim ovog ludila!
Šta je to sa tobom? Smiri se, u redu?
Šta čekaš?
U kući za Tripolinu čekaju u redu.
Hajde da vodimo ljubav.
Hajde, uradimo to, a kasnije ćeš nešto da mi pokloniš.
Hajde, dolazi ovamo.
Skidaj pantalone, brzo. Prekini da me tako gledaš.
Skidaj se, da vodimo ljubav na miru, bez gledanja.
Svideće ti se, videćeš. Dobra sam ja, brzo.
Ma prestani, ućuti! Dosta.
Slušaj, ne mora da bude ovako.
Jer ovako sve ispadne loše.
Trebalo bi da bude i lepo, zar ne?
Ne povredjuj me.
Šta? Bićemo dobri jedno prema drugome.
O, Bože! Jesi videla tvog rodjaka? Jaše već tri sata.
Ko bi rekao, onako mlitav!
Zaveži prostačino! Tonino je dečko sa sela.
Takvu vrstu zabave nikada nije imao. Neka se isprazni.
U redu, ali on to ponavlja već dvanaesti put.
Ma ko je on, super tucač? Bednik!
Verovatno spava. Burazeru, ustaj! Obuci pantalone!
Kasno je! Vreme je da se ide! Ustaj! Dolazi dole! Hajde!
Razbiću mu nos.
Kasno je. Zoraide će da nas ubije što je budimo u ovo doba.
Ućuti! Pocepao si mi čarapu. Ko će sad da mi kupi nove?
Pazi da ne padnem.
Čemu žurba? Ako mi dodje opet bi mogao, tu, uza zid.
Poljubac, Plavojko? Znaš, tebi tucanje prija.
Dolaziš sutra? Dodji posle jedanaest, čekam te.
Hajde, da uradimo ovde, baš sada!
Prestani. Rekla sam ti da sam umorna. - Ma nosi se!
O, jebo te! Koja scena!
Imaš tu tog crkvenjaka da te brani. Koja pegava faca!
Ti majmune, ne igraj se jer ću da ti razbijem njušku.
Nemoj ni da pomisliš da zajebavaš Spatoletija.
Šta to radiš? Sad je dosta!
- Bitango. - Pusti nas da spavamo, jebo te!
Čuli ste Zoraidu? Prestanite. Hajde, Tripoli, idemo da spavamo.
Daj, nemoj da ideš. Ostani ovde sa mnom.
Sad prekini! Dosta! Celi me dan drpaš za zadnjicu!
A šta ti misliš, gde radiš? U crkvi? Ovo je burdelj.
Hvala Bogu. A dame su kurve.
Hoćeš da začepiš! Sklanjaj ruke i umukni. Pederu!
Šta? Ti, droljo! Svog sina zovi pederom! Razumeš? Jesi čula?
Ta Zoraide, može svašta da kaže. Znam je 10 godina.
Hajde da nešto popijemo.
Lep dan! Jelo se, pilo, smejalo, podrigivalo, tucalo i vozilo.
I slomljeni smo! Šta bi ti još? Savršena nedelja.
Znaš šta ćemo sada? Provozaćemo se uokolo.
Mislim da je kasno.
Ma ne zajebavaj, hajde! Zar ne osećaš ovaj osvežavajući vetrić?
Sad mi se još luta uokolo, i baš bih nekoga da izudaram
kao nekada kada smo sa trojkama jurili anarhiste
i terali da piju ricinusovo ulje. Koja vremena!
Zdravo Marko Aurelio imperatore. Ti odozgo vidiš svetla...
u Palaco Venecija? Tamo je on, radi za sve nas, pa i za tebe.
Duče, ti si svetlo. Da sam na tvom mestu ne bih...
mirno sedeo na tom konju. Jednog bi dana mogli da te skinu...
a da njega postave gore. Kakav je to čovek, kakav! Jebo te!
Jesi ga ikada video izbliza? Nisi? Onda ne razumeš ništa.
Kada ga vidim, ja zadrhtim. Ima dva oka, čoveče...
mrtve u život da povrate.
Ako u njih gledaš kažu ti da ako hoće celi svet može da ima.
Da ti kažem, super čovek se samo jedan radja u sto godina.
Čovek, kažem ali koji ima muda.
A ne pilići. A ostali?
Koji ostali? Govnari, narod.
Masa, podrpanci, prosjaci, gladni svega.
Spremni da se useru u gaće.
Prodali bi rodjenu sestru i svoje dupe za komad hleba.
To ti je narod. Narod.
Ona prokleta stoka od socijalista je punila usta tim narodom!
To je beda, sinjor konadante. Hrabrost je za gospodu.
Ja, na primer. Ja sam iz seljačke porodice.
A moja majka, sveštenik i svi ostali su me učili:
"Bolje da se poviješ i živiš nego da stojiš uspravno i umreš."
Eto ti! To ti je pouka seratora. Ko ima muda on ih pokaže.
A za to treba gvozdena pesnica, red.
A ko ne bude hteo to da shvati, batine! Dodaj tu flašu.
Da, ali možete da prodjete kao onaj krčmar.
A kako to?
U mom mestu jedan je krčmar imao psa. Tukao ga je svaki dan.
Ali pas se uvek vraćao, lizao mu ruku, umiljavao se.
Bio je gladan, znaš? Ali krčmar ga je i dalje šutirao.
Sve dok jednog dana pas nije popizdeo i krenuo da ujeda.
I šta onda?
Nije prestao, da ne poverujete, sve dok krčmar nije pao mrtav
a pena mu je izbijala iz usta.
Pa?
Pa hoću da kažem, jedne bi večeri neki nesrećnik...
neki kao ja, mogao da popizdi, vi bi stegli pesnicu a onda...
taj tamo tras! Pesnicom u stomak.
Taj što će Spatoletija da tresne još se nije rodio! Kažem ti.
Nikada se to ne zna. Ozbiljno to kažem.
Toliko ima sirotinje i ne zna čovek šta mogu da urade.
Jednog dana počnu da razmišljaju.
Mnogo je očajnika, a očajnici su ludi.
Baš mene briga!
Kako je lepo ovde u naručju boga Tibra.
Osećaš se kao Jupiter, gospodar Rima. Ništa bolje od Rima!
Odavde se sve može da vidi!
Slabići, izdajnici, smećari. Koliko ih kriješ? Rime, prestonico!
Sedam brežuljaka govana i zmija, a ne neka jagnjad.
Kada bi mene slušali,oportunisti, anarhisti, izdajice, neprijatelji
pokupili bi prnje i tutanj. Meni je dovoljan samo znak.
Zamisli, to je za mene zabava, kao neki praznik.
Više od sto sam ih ovim rukama ubio. Ali sad moramo da budemo dobri.
Sa njima treba da se ponašamo politički, ma hajde. Znaš šta?
Skoro da bi sada otišao da probudim Salome, koja ženska!
Jer vidi, fašista žensku ne plaća, on je samo uzme.
Ali sa Salome je druga stvar. Ona se plaća, itekako!
Zato što ona ima nešto posebno. Zato za nju čekaju u redu...
u javnoj kući. Zato jer je pravo žensko, kurva.
Sad, ne znam da li ti kao rodjak to možeš da shvatiš.
dok je tvoja Tripolina kao suva daska. Bio sam ja sa njom...
a i razumem se u kurve, ali Tripolina...
Ej, dosta! Celo veče trućaš!
Prestani da mi ideš na živce! - Ma nosi se!
Ni njihova imena ne pominji! Razumeš li?
- Sve ovo zbog Tripoline? - Ja sam beda, nisam kao ti!
Ej, čoveče, momak se zaljubio. Zaljubljen!
Ej, pazi! Udariću te!
Udariću te u jaja. Razbiću ti glavu, konjino!
Ej, budalo! Vidi ovog zamlatu!
Zaljubio se u prostitutku, i sada se istresa na mene.
U pravu sam, žalim te.
Pijan si k'o zemlja! Bolje idi, budaletino!
Ako te uhvatim baciću te u fontanu i okačiti o kip.
Beži! One su kurve!
Jesi li poludeo? Još si ovde? Ućuti!
Hoću da udjem.
Bože, ponovo ta pederčina. Hoceš da nas pustiš da spavamo?
Tripoli, malo morgen. Hoćeš da odeš?
Ili da zovem karabinjere?
Zalupi mu vrata u lice!
Odlazi, beži, zatvori vrata!
Ako ne odeš...
Misliš da si pametan? Zalupi ta vrata!
Stavio je nogu.
Skloni nogu, budalo.
Ne, gospodjo. Tripoli!
Zar to nije Salomin rodjak?
Da, hoću da udjem. Pustite da udjem, gospodjo.
Da udješ u ovo doba? Jesi lud? Odlazi, gubi se.
Gubi se sa obe noge! U stvari, sa jednom!
Au, jebo te, baš po palcu! Al' boli!
Povredila si me!
- To sam i htela. - Matora veštice!
Možeš da hodaš, onda magla.
U krevet, dodji sutra kod Salome, može i u vreme ručka.
Gaduro jedna, zar ovako...
Slomila mi prst, i cipela me sada steže.
Beži odavde...!
Beži odavde, šta hoćeš od mene?
Šta? Šta radiš? Ma beži odavde.
Ćao, mačkice. Ćao glupačo!
Gde ćep ti? Idi kući.
Zašto ideš za mnom?
Ja mačka nisam.
A i ti si još mali za te stvari. Još si ovde?
Da nisu i tebe išutirali, kao mene?
Sama si, maco?
Mrak je.
Možda zbog svih ovih svetala...
ali noć je ovde strašnija nego na selu. Mračnije je.
Šta sada duvaš? Lepo ti je u mom naručju.
Slušaj me. Nadji neki topli kutak.
Ovakve kao ja bolje da ne srećeš. Razumeš?
Samo si, itekao si samo. Bože, ovaj Rim!
Imaš li ti kuću? Povešću te sada.
Ali, čuj, praviš veliku grešku...
jer ja sam danas tu a sutra sam ko zna gde.
Momak, ti si super strelac. Gde si to naučio, u vojsci?
Ne, još jedan krug, molim vas.
Moj Bože, celo prepodne pucaš.
Ovako sve zaboravim.
E za to ti treba devojka, ne puška.
Tačno.
Da ti gledam u dlan, da ti vidim sudbinu, važi?
Ne. Ne, bolje ne, ali hvala na ponudi.
Pa imaš devojku, da ili ne?
- Više manje. - A, jeli?
Zašto onda nije sa tobom, da tako zaboraviš muku?
Ona radi.
A čime se bavi?
Ehej, može li da se zna, čime se bavi?
Trgovinom.
Hajde, lepotice, kuća se otvara.
Dobar dan prostitutke!
A, profesor Planela!
Ovaj je nevaspitanko. Dosadan je k'o stenica.
Ma nosi se!
Šta čekamo, idemo u sobu.
Hajdemo. Prvo tucanje je uvek najbolje!
Ma zaboravi, nemam vremena za gubljenje. Kako si, dušo?
Pa, šta ćemo mi da radimo gospodine?
Kakva je ovo gungula jutros?
Organizuju neku fašističku manifestaciju...
Ne razumem zašto kada se organizuje neka manifestacija...
svi moraju da stanu pored javne kuće. Dali će da bude i fanfara?
Vidiš, ovo će danas da bude baš izuzetan dan, madam.
Dali se neko možda stidi, mislim na upoznavanje? Hajde...
Zašto si još obučen? Hajde, idemo u sobu.
Bog vas blagoslovio!
Karmela, ne prepoznaješ me? Kakva zadnjica!
Danas sam procvetala. Evo me jutros kao device.
Bolonja ulazi na četvrti kolosek.
Kakva plavuša!
Koja gužva. Salome iz Bolonje, mladiću.
Imam na raspolaganju četvrt sata. Hoće li neki sladokusac da proba?
Ko želi nek' krene za mnom.
Ma daj, ja ću da te u raj odvedem, znaš?
Idemo, idemo. Jutros ne ide baš kako treba devojke.
Tripoli, zemlja ljubavi. Stigla je Tripolina.
Hej, ti. Da nije gluv?
Kako divna brada, profesore. Idemo gore?
Briši. Galama a onda Salome i u sobu. Da neće orden da dobije.
Da nisi izgubio glavu gledajući ove gole žene?
Šta radiš ovde?
Nemaš pare? Student si. Odlazi!
Idemo u sobe, devojke!
Tonino, šta radite ovde? Došli ste zbog doručka?
Ne.
Nije valjda da ste mušterija? Za rodbinu imam posebne uslove.
Na vašem sam raspolaganju, naravno posle radnog vremena.
Moram da idem. Danas posla da se poludi.
Baš sam nervozna. Daću ti pola sata koja nećeš da zaboraviš.
Danas ću da ti pokažem ceo moj repertoar, kao na filmu.
Admirale... mornaru... pederu.
Vidi ko je tu, rodjak! Tražite Salome?
Ona se sredjuje.
Pokupila je najvažnijeg, sina poslanika Pecotija.
Sa njim je u sobi. Sredjuje ga već pola sata.
Namiriše bogate još izdaleka. Gde je moj kapetan fregate?
Dovidjenja Fefe, dodji ponovo. Imaćeš lep tretman.
Koja vrućina! Gore nego u Kataniji. Znate li Kataniju?
Ćao lepi, dodji ope.
Hej! Došla je Tripolina...
Hej, gde ćeš ti?
Evo, majkumu! Plaćam. Imam i ja pravo kao drugi. Sedam lira.
Samo kratko, ovo je brzi sat. Velika je frekvencija.
Ne, Tonino, ne. To je privatno, nemoj Tonin.
Šta mi sad to priredjujeteje?
Izvini, ali ostavi nas na miru, u redu?
Slušaj, Tonino!
Rodjak sa Tripolinom? Divota, zaljubio se, jelda?
Salome, da nisi ljubomorna?
Prestani da me nerviraš jer ću da ti tazbijem nos!
Zašto si takav? Sta nije u redu?
Ne mogu da te gledam da ovo radiš. Moraš nekoliko dana da budeš sa mnom.
Šta pričaš?
Samo dva dana, ne više.
Dva dana, a onda?
Posle moram da odem.
Ne pitaj, jebem ti, gde! Hoćeš da budeš sa mnom?
Izgubila sam pamet, sve ću da uradim, ali reci mi istinu.
Nema tu šta da se kaže. Ništa!
Jelda! Misliš da sam glupa? Ti nešto kriješ.
Osećam to od početka. Ponekad si kao ludak.
Kaži mi istinu.
Prekini, zaboga! Ništa ne mogu da ti kažem.
Samo mi reci dali hoćeš da dva dana provedeš sa mnom?
Nemaš u mene poverenje? Ja te volim.
Ne radi se o poverenju. Za te stvari što manje znaš tim bolje.
Ali, nije ni važno.
Evo, vidiš li ovaj kuršum ovde?
Ovo "B" i ovo "M"? Pazi, Tripoli, dobro pogledaj.
Došao sam da ovaj metak zabijem u glavu Benitu Musoliniju.
Madona mia! Ti si anarhista?
I sada, ljubavi moja, moj je život u tvojim rukama.
Stani, gde ćeš!
Ako želiš da te fašisti streljaju onda odmah odlazi.
Vrćam se dole na posao, da da me ovi iskorišćavaju...
i više o tome neću da mislim.
Bilo je mnogo lepo. Odlazi.
Ostavi me na miru. Ovo je gore od svega.
Ne, ne kažem da nije gore. I sam sam to pomislio.
Ali, Tripoli, dva dana ljubavi su nešto što nikada nisi imala.
Ne odbacuj to tek tako!
Ti si taj što to radi. Zašto? Zbog politike. Briga nas za to!
Zašto? Zato što čovek jednom mora da kaže sad je dosta.
Jer oseća da to mora da se uradi. Osećam da je to sada i uradiću!
Razumeš?
Ne, znam samo da kad se neko rodi nesrećan nesrećan i ostaje.
Smiri se, dušo. Smiri se, loknice.
Šta? Dva slobodna dana usred posla!
Tripolina, izbaci to sebi iz glave!
Onda mi je žao, Madam. Uzeću ta dva dana i odlazim.
Odlaziš? U redu, odlično! Ako napraviš tu glupost...
uništiću te. Ispadaš iz prve kategorije, to ti kaže madam Aida.
I to zbog koga? Onog blesavog pegavog seljaka, ma daj.
Ti ne znaš muškarce. Dodju, tucaju i odu. Ma daj.
A zapamti, ti si pod ugovorom. Prvo se dobro preračunaj!
Ja u životu ništa džabe nisam dobila.
Videla sam mnoge koje zbog ljubavi završe na pločniku.
Nema veze.
Glupačo, budalo, šašavice. Još veruješ u Deda Mraza, jelda?
Nije ti dovoljno da si u tvojim godinama kurva u ovom kupleraju?
Madam, Komendatore se ne oseća dobro, prebledeo je...
radila sam a on je dobio napad. Sav se trese.
Vuci! Stavi ga na krevet.
Drži ga! Uhvati ga tamo!
Majku mu, baš je težak. Vidi kako je beo.
Zovi Zoraide. Nikom ni reči.
Ko je ta Djulijana?
Ko? Njegova žena. Umrla je nedavno.
Inače bi mogli sve na ulicu da nas izbace, jasno?
Srediću ja to, madam.
U materinu! Novine! Ti malecka nastavi da ga masiraš sirćetom.
Ali neprijatno mi je.
Neprijatno? Da si dobro radila svoj posao ovo se ne bi desilo.
Jadnik, starčić, samo mu nije dobro.
Sve je ovde? Nema više ništa u džepovima, sigurna si?
Jadnik, znaš da mu je žena umrla prošle godine.
Ne, umrla je prošle godine?
Dobra mušterija. Uvek galantan sa devojkama.
Govorio da ga miris mladosti podmladjuje.
Ej, ohladio se!
U agoniji je. Moramo odavde da ga iznesemo.
Možda je bolje da obavestimo nekog važnog?
Nećaka komesara, ili generala. Oni su dobre mušterije.
Hajde, i to sutra sutra, baš će neko zbog nas da se eksponira.
Ma daj, Nina, ma kakvi. Moramo odmah da ga se otarasimo.
Može da umre gde hoće, ali ovde ne. Neću ovde leševe. Idemo.
Jeste, kao je to lako!
Lako ili teško moramo tako i tačka.
- Tu sam. Madam, tražili ste me? - Dodji ovamo, Zoraide.
O, bogamu, umro je?
Čuj, Zoraide, tvoj brat još ovde drži kočije?
Naravno, drži ih ovde blizu. Dali nam trebaju?
Neka odmah dodje.
Ma sada izgleda bolje. Treba da ga odvedemo kući.
Ja Rim uopšte ne poznajem. Gde treba da ga odvedem?
Ovde iza, na trg.
Sad je sve pusto, nema čak ni mačaka, a njemu je svejedno.
Mene bi, medjutim, lišio gomile problema.
Pa, Nini, ako mi to učiniš stavljam ti Tripolinu na raspolaganje.
Tripolinu, koja je naš zlatni rudnik, do prekosutra.
Stan i hrana, posteljina, sve besplatno sa puno ljubavi.
To ne bih učinila ni Benitu Musoliniju i da mi traži.
Slušajte me! Da je on lud to sam znala, ali vi, šta je sad ovo?
Dok se dole radi šta vi ovde radite?
Karmela, naredila sam maksimalnu diskreciju.
Pa ko je i govorio? Ni usta nisam otvorila!
Ma hajde, dole svi pričaju. Tonino to ne sme da uradi, jasno?
Nisam znala da si mu ti tutor. On je punoletan.
Ako on učiuni uslugu meni onda ću i ja njemu.
Jelda, naravno! Da mu se nose pomarandže u zatvor!
Nema svrhe više da pričamo. Moj rodjak to neće da uradi. Opasno je.
Ma pusti! Gospodja kaže da napolju ima samo mačaka.
- To ona kaže. - Zar nije tako? I onda?
Ako te policija uhvati, šta ćeš da im kažeš?
Rekla sam da neću da to uradiš, jesi razumeo, opasno je.
Sad je dosta! Nema više priče. Rekao sam da hoću i idem. I gotovo!
- Čekaj, Tonino. - Hajde. Idemo.
Hajde. Ne budi dosadna!
Ako ide on, idem i ja. Shvataš?
Jesi luda? Ide Karmela. Šta da kažem ako neko traži Salome?
Reci da Salome ima upalu jajnika.
Brže, požuri. Brzo. Pazi!
Pusti, da prodjem. Idemo.
- Hajde, penji se. - Idemo.
Gledaj! Ideš? Idemo.
Stani ovde, zviždi ako neko naidje.
Ne, ne. Idem i ja sa tobom.
Težak je.Ona ima proširene vene. Ona ima prošrene vene.
Ja bih da ostanem ovde. Ne osećam se dobro.
Podigni ga, hajde.
Odnesimo ga iza stubova. Zaklonjenije je. Požuri!
Slušaj. Koja faca, ako si na mene ljuta, bolje reci odmah.
Slušaj, zezanje je zezanje. I ja volim da se zezam.
Ako se ne smeješ, bolje da se ubiješ, to je to.
Ali ovo šte treba da uradiš! E, to je drugačije, znaš.
Znam ja šta treba da radim.
Ne znaš! Ja sam te zamišljala skoro kao sveca kod koga nema...
mesta nizašta drugo osim onih koji ginu, koji pate.
Zašto? Zar ja ne patim? Zar neću da umrem za to?.
Da, ali šta ti radiš?, Zaljubio si se!
Onda uzmi Tripolinu, idi u Francusku i prestani da mislis na sve ostalo.
Djulijana, oprosti mi!
Držite se, komendatore. Da li vam je bolje?
Hajde, komendatore, hajde, nije ništa. Od vrućine, prošlo je.
Hrabro, komendatopre, nije to ništa.
Umro je.
Hajde, idemo!
Kako je bilo?
Dobro, super, turistički obilazak.
Kako sam se uplašila.
Izvini, moram da razgovaram sa Salome. Sačekaj tu.
Čekaj, Tonino.
Šta tražiš ovde? Odlazi! Idi, vodi ljubav sa tvojom Tripolinom.
Posle dva dana gimnastike videćeš kakav ćeš da budeš
Nećeš ni pištolj moći da digneš. Ma, beži, neću s tobom da razgovaram.
Slušaj, za dva dana ću verovatno da budem mrtav. Moram ovde da budem.
Ne puštam te. A koji se djavo sad dogadja?
Ne mogu više da budem sam u onom hotelu. Vidi kako mi se ruka trese.
Samo o tom trenutku mislim, kada ću da pucam.
I, u materinu, osećam da ću da umrem, ovde osećam.
Ukenjao sam se od straha. Eto zašto sam hteo da odnesem onog jadnika.
Mislio sam da ću tako da pobedim strah.
I pobedio si, u redu? I sada se smiri.
Strah je normalan. Fašisti se ne plaše da ubijaju ljude, a ti...
ti si anarhista.
Da, anarhista. Ma pusti, molim te. Nisam ja Mikele Sgaravento.
Ja sam Antonio Sofiantini, i tačka.
Sta to znači? Zar nisi drug?
Jesam. Ali tek od skora sam ja u ovome.
Ušao sam kad sam video kako su karabinijeri ubili s ledja Mikelea Sgaraventa.
Pre toga, ništa. Antonio Sofiantini je bio običan seljak, i ništa više.
Jedan od mnogih. Dok on...
a on je... hoću da kažem...
u božju mater, drugačiji je bio Mikele.
Ja, ja sam samo, onako...
dok je on, u onom žbunu, mrtav, sa ustima punim blata...
...izgledao kao kralj.
Koje je to lupetanje? Hajde, odgovori mi jasno!
Dali si ti iz Brigentijeve grupe ili samostalac?
Ja sam niko i ništa. Prijatelj, to da.
Kao Mikeleov brat. Kada se vratio, samo se meni poverio.
''Vratio sam se da ubijem Musolinija.'' Baš tako mi je rekao.
Ispričao mi je sve. Ostavio mi je torbu. Samo je meni verovao.
Rekao mi je: ''Ako se nešto desi, odnesi ovo drugovima.''
Kao da je predosećao.
Pa kakve veze onda imaš ti?
Imam veze jer kada sam video da su ga tako ubili, prodao sam kravu...
uzeo sam torbu i otišao u Pariz kod Brigentija...
i rekao da ću ja da dodjem ovde i ubijem Musolinija.
Onda me je naučio da pucam, i evo me ovde.
Slušaj, dali si ti razmišljao o svemu ovom?
Jer Mikele je bio okoreli anarhista. Tome je posvetio život.
A ti si, možda, mislio samo da osvetiš Mikelea.
Ali ako se sada ne osećaš sposobnim, onda nemoj.
Ovakve stvari su čin očajnika, tu povratka nema.
Zašto, misliš da ću da završim kao Anteo?
Pusti sad Antea. Ako te uhapse streljaće te.
Ili još gore, Sant' Antonio.
Sant' Antonio?
Prebiće te na smrt i niko ništa neće da sazna.
Šta to hoćeš? Da me uplašiš? Ne gubi vreme jer ja se ludo bojim...
da to ne možeš ni da zamisliš.
Ali ja ovo moram da uradim, mada nisam pravi anarhista, ali biću kasnije.
Obećao sam da neću više da živim kao rob.
Iz dana u dan i da posle crknem k'o pas. To ne mogu više.
Poljski miševi žive bolje od nas. Zakleo sam se, nemna više puzanja...
Ovo je baš ono što mi treba, jeste, da se osećam kao čovek.
Ti sada možda nemaš u mene poverenje.
Ma ne, nije da nemam. U materinu, ova naša borba...
Ali ti i ne znaš zašto to činiš.
Samo ćeš da se žrtvuješ, nemaš sa tim veze.
Ali kad ubijem Musolinija valjda ću i ja da budem u tome.
Da. Sad dosta, biće sve u redu. Idi kod devojke.
Čeka pred vratima, premrla.
Kada te gleda, počne da plače.
Sirota Tripoli. Život je dosta prema njoj bio okrutan. Hajde, idi.
Dobar dan. O, ovo je baš lepo! Osetio sam ja da će rodjak da poludi za tobom.
Pre neko veče ovaj mi je šibadžija umalo zbog tebe razbio glavu.
Nisam ga izudarao jer mi ga je bilo žao.
Bio je trešten pijan. Pa dobro,...
Tripolina, nikad se ne zna. Možda će ovaj stvarno da te oženi.
Sve najbolje, i neka bude muško!
Pardon.
Tonino, ovo su naši pasoši. Drugovi su nam poslali.
Bolje je preći granicu regularno nego ilegalno.
Zato, ako sve ispadne dobro, i Musolini bude ubijen...
biće na granici silna muka sa onim glavonjama tamo.
Pa, ako sve ispadne dobro posle ćemo da vidimo.
Dobro. Budim te u šest. Sve će da bude dobro, videćeš.
Pokupi sad ovo. I nemoj da te ova mačkica čeka.
Zar nije ljubav divna stvar! Vidi gde je doletela!
Izvini, lepoto, ali ja moram bar malo da odspavam.
Ljubavi moja.
Hej, malecka. Baš si neka plačljivica!
Dodji ovamo, nemoj tako, biće ti još gore, znaš?
Ej, dušice, reci, zar nije bilo lepo?
Nas dvoje ovde sami kao na svadbenom putovanju.
Dva dana samo za nas.
Proletela su! I onda?
A sada treba da se spava i gotovo. A ona opet plače...
Slušaj, malecka, Hoću da ti nešto kažem.
Ti si nešto najlepše što je u životu moglo da mi se desi.
Šta radite? Budan je? Treba da ga probudimo.
Ne, nećeš da ga budiš.
- Jesi luda? - Dodji da ti kažem.
Ne glumi budalu.
Ako ga probudiš prijaviću i tebe i njega.
Dodji. Pričaćemo u kupatilu.
U redu. Onda?
Onda, ne budiš ga. Neka spava...
kad se probudi biće već kasno.
Slušaj mala, ne mešaj se u ovo.
Ovo nije neka klinačka priča. Daj mi ključ.
E neću! Znam razlog, a znaš ga i ti. Nećeš da ga budiš!
Jer nikakav motiv nije vredan da ubiju sirotog momka...
kao psa. A znaš da će da ga ubiju kao psa!
Naravno, ubiće ga kao psa.
Kao i mnoge druge, mladje i nedužnije od njega.
Videla sam svojim očima. I on to zna...
i radije bi da ga ubiju kao psa nego da živi kao pas.
Ali pošto bude uradio to što mora! Jeste, za te se stvari gine!
Kao što smo svi i spremni da ginemo.
Zato se u ovo ne mešaj, ti to ne možeš da razumeš.
I daj mi ključ!
Gaduro! Ne, pazi...
Nećeš da ga probudiš! Ja ću da te ubijem!
Šta hoćeš da uradiš? Jesi stvarno luda?
Ubiću te! Da, ubiću te! A posle ću i sebe da ubijem.
Više mi nidočega nije stalo.
Ti nemaš dušu! Briga te za to jadno stvorenje.
On ima dobar razlog! Predivan! Ideali!
Možda će jednog dana i da se ostvare, a šta ako neće?
A on danas treba da umre! Ako ga probudiš...
ti ćeš da ga ubiješ, droljo!
Ućuti, budalo, ne deri se! Misliš da mu činiš uslugu?
Odluka je njegova. Kad se probudi mrzeće te.
Znam. Neće hteti više da me vidi. Otići će, ali biće živ!
- To je meni dovoljno. - Ali meni nije!
Ta svinja mora da umre. Zaklela sam se momku koji je poginuo.
Drugovi imaju u mene poverenje. I on ga ima! Neću valjda tebe da slušam.
E, moraš da me slušaš!
Hoćeš da ga probudiš iz još jednog razloga: ljubomorna si!
Ma, nosi se!
Ljubomorna si, a ja te preklinjem da ga spaseš. Znam da ga i ti voliš.
Naravno, i ja volim tog momka. Uleteo je u sve ove stvari, politiku...
kao neka muva u čašu. Gore nego Anteo.
Tako mlad, srce mi se cepa. Da znam da pucam ja bih otišla.
Prekasno! Ne mogu da se prepustim emocijama.
Osećajnost je luksuz, a ovo je rat!
Šta bi bilo da sve majke i žene stanu na vrata da zaustave vojnike?
Da poginu u ratu! Bilo bi divno da to majke urade.
A u ime čega? Za istoriju, za pravdu?
Oni se tuku odkad svet postoji.
Objasni mi, gde je sva ta pravda? A izginuli su svi pod zemljom i ništa više.
Prokleta da si i ti i ja sa tobom. Glupe sentimentalne kurve, to smo mi.
Otvaraj ta vrata. Ne mogu više da slušam te gluposti.
U pravu su kad kažu: nikad ne veruj kurvi!
Zašto me nisi probudila? Zašto? Zašto, izdajice!
Deset je sati. Propao sam!. Zašto me nisi probudila?
A ti, gaduro jedna kurvinska! Zašto me nisi zvala? Zašto?
Zato što bi sada bila mrtav, sa metkom u grudima.
I bolje da sam tako mrtav! Ne kao crv koji spava u krevetu kurvi.
Jer to ste vi za mene, dve kurve!
Šta sada da radim? Da se ubijem!
Gde je pištolj? Gde je!
Čekaj, Tonino, stani!
Sebi ću metak u čelo! Gubi se, droljo!
Prestani da se dereš! Moramo da ga zaustavimo.
Ćuti, Tonino, umukni.
Ej, šta hoćete?
Zar čovek ne može ni da se raspravlja u porodici, jebem mu!
Proklete kurve. Tu, iza vrata kokodačete kao kokoške.
Gledajte svoja posla, jasno?
Salome, to nema nikakve veze. Znaš da ja ovde to ne dozvoljavam.
Baš me briga.
Izgledalo je kao da ćete da se poubijate.
Vidi ko mi to kaže. Neki dan, ova ovde i ona Špankinja...
drale su se k'o lude zbog gaća. Pazi molim te!
O, jebo te! dolaze po mene! Dolaze po mene!
Smiri se. Ućuti!
Šta sada da radim? Po mene su došli, izdale ste me.
Prestani sa sranjem. Niko te nije izdao, znaš to.
Ne mogu ovako da završim. Oni dolaze. Izdali su me.
Šta ste mi to uradile?
Muka mi je. Umirem od straha.
Tonino, slušaj, niko te nije izdao.
Uradile smo tako da te spasimo, iz ljubavi.
I ja vas obe volim! Nemojte da me ostavite!
Dosta, Tonino! Idem dole da ih zadržim.
Ti i Tripolina, izadjite na zadnja vrata.
Ona ima nešto para, uzmite i moje, u poslednjoj su fijoci.
Pištolj je tamo. Uspećete. Videćeš.
Idi u Pariz, kod Saveria Brigentija. Zapamti: Saverio Brigenti!
Majko, ne ostavljaj me!
Dosta. Ne gubi vreme! I ne pljuj sebe!
Ne moraju svi da budu heroji, jebo te!
Hajde, Tonino, ovde su pare, pasoši i pištolj.
Šta ti je? Hajde, srećo, ja ću da ti pomognem. Zašto si takav?
Ne brini. videćeš, sve će da ispadne dobro.
Ne, dušo, smiri se.
Dobro, sad ću da se smirim. Videćeš.
Ne, šta hoćeš da uradiš? Idemo! Idemo odavde.
Ne, ne bežim ja više, ne bežim! Skloni se!
Lekarski pregled je četvrtkom, dragi marešalo.
A sa devojkama je sve u redu. U sobama su.
Osećajte se kao u svojoj kući. Izvolite!
Da, gospodjo, znamo.
Hej, ko je ovo?
Hteo sam da ubijem Musolinija!
Beži, Tonino, beži!
Tonino! Beži, sklanjaj se!
Živela anarhija!
Tonino! Stoko, ostavite ga! Ubice!
Zaustavite ta kola!
Hteo sam da ubijem Musolinija, za sve vas, drugovi, braćo...
jednaki i slobodni, kako nas je priroda stvorila. Hteo sam da ubijem Musolinija!
Tonino! Ne tako. Ne kao Anteo! Ubice! Zaustavite ih!
Ućutkajte ih!
Tonino! Tonino! Ljubavi moja!
Dosta, uradite nešto. On je to radio i za vas.
Za vas koji ste kao robovi, a to i ne znate, kukavice!
On je bio dobar momak, velikog srca. Bolji od svih vas, gadovi!
Dosta, to je dosta. Izvinite, inspektore. Podignite ga.
Tako. Evo, uzmi cigaretu.
Dakle, dotor Sofiantini. Tvoj je zatvor deset metara ispod mora.
Vazduh ulazi kroz cev, malo.
Potpuna tama. Zatvore te i tišina.
Niko ti se ne obraća. Pre ili kasnije poludiš.
Pasananta su zatekli kako jede svoja govna.
Bio je zelen, mlitav, bez jedne dlake, kao crv.
Ali poneko ime, adresu, uspeli smo da iščupamo.
Dajem ti reč. Posle desetak godina slobodan si.
Ko te šalje? Brigentijeva banda, jeli?
Reci. Brigentijeva banda. Iz Pariza dolaziš?
Iz Amerike? Ko te je poslao?
Nećeš valjda da poverujem da si u Rim došao sam da ubiješ Musolinija?
Ko te je poslao?
Živela anarhija.
Šta si rekao?
Ne znam ništa niokome. Streljajte me, tako je najbolje.
Gade anarhističko! Ja ću da te naučim. Živela anarhija!
Vodite ga! Dajte mu pravi tretman.
Žestok! Jer mora da propeva!
Halo, inspektor Fautaso. Da, ekselencijo. Budite bez brige. Poštovanje.
Želi da se o tome ne priča. Bolje je tako.
U poslednje se vreme broj tih ludaka utrostručio.
Ma šta mi to pričate, inspektore? ltalijani obožavaju Dučea.
Odavno se nije čulo za neki nemir.
Umesto da ih ubija, što zaslužuju, on im oprašta.
O, ma o čemu vi to? O opraštanju, kakvo opraštanje!
Koga je pomilovao? Onu dvojicu za koje se zna, a druge?
On jeste heroj, ali nije uopšte blesav.
Neke je ljude bolje ukloniti bez mnogo buke.
A ovo je takav slučaj. To je i brže a i više je politički.
U materinu!
Krenite!
Jutros, u deset, u Via dei Fiori, zarez...
u poznatoj slobodnoj kući, zarez...
nepoznati je muškarac, zarez...
u napadu iznenadnog ludila, zarez...
otvorio vatru na patrolu karabinijera...
dok su obavljali rutinsku kontrolu. Tačka.
Pošto je uhapšen, nepoznati je izvršio samoubistvo...
udarajući snažno glavom...
o zid ćelije. Tačka.
Mama mija!
Želim da ponovim svoje gnušanje prema atentatima koji ne samo da su...
štetni po sebi nego štete i stvari kojoj bi trebalo da služe.
Ali te su ubice i sveci, i heroji...
i biće slavljeni onda kada se zaboravi njihovo surovo delo...
i pamti jedino ideja koja ih je vodila...
i mučeništvo što ih je učinilo svecima. ERRICO MALATESTA
OBRADA I PREVOD Studio DONATO